- Tidligere: - Vokste du opp på Fiddler's Neck?
Den er din, Dash. Du får en advarsel 30 sekunder før visjonen.
Jeg passer på broren min. Vi kan bli uenige, men ingen får skade ham.
Jeg er Henry Blomfeld fra Forsvarets etterretning DIA.
- De vurderer meg. - En jobb i DIA?
De tre framsynte så alle byens drap på forhånd.
De var barn da de kom dit. De klarer seg neppe utenfor.
- Agatha blir til den visjonen viser. - Og føler ofrenes smerte.
Arthur er som en antenne, som tar inn navn og informasjon.
- Hva er det verd på svartebørsen? - Og Dash ser redslene.
- Kan vi endre framtiden? - Fortiden er ofte verre å unnslippe.
Dashiell?
Husker du meg? Jeg heter Wally.
Jeg vil hjelpe deg.
Hvor ...?
Når er dette?
Nå.
Det er nå, Dash.
Sånn.
Den ene foten etter den andre. Kroppene deres vil huske det.
- Leste du pressemeldingen? - Ja, noe med -
- at de skulle leve lykkelig.
- Alene og i fred. - Hva er den sanne historien?
Det kan jeg ikke si, Henry.
Ingen vil ha denne varme poteten. De skal forsvinne.
- Byrået mitt hadde planer for dem. - Hvem hadde ikke det?
Men nå er det slutt. De får lov til å være mennesker.
- Eller de kan prøve. - De passer ikke på tørt land.
De vil ikke overleve der ute.
Noe så bortkastet.
Identitetene deres er slettet i systemene.
- Alt er fjernet. - Slettet?
- Fins vi ikke? - Bare sånn kan dere være trygge.
Ingen vet hvem dere er. Dere kan ikke spores.
Vi kan ikke gå rundt uten identiteter.
- Det fins steder. - Dere får et kart og et stort beløp.
- Dere kjøper bil i Spredningen. - Bil?
- Vi kan ikke kjøre. - Da bør dere lære det.
- Hvor skal vi dra? - Velg selv. Vi vil ikke vite det.
For deres og rikets sikkerhets skyld skal dere være anonyme.
- Hvordan skal vi overleve der ute? - Med kløkt. Dere har mye av det.
Det var tre av dem. Dash, Arthur og Agatha.
De ble kalt "de framsynte".
De kunne se drap før de skjedde.
I seks år holdt politiet dem fanget og brukte dem til å redde liv.
Men da FramKrim ble avsluttet, ble de sluppet fri.
De holdt seg i sikkerhet, skjult for verden... fram til nå.
Tiden er inne.
- Hva sto det i ølreklamen? - 21.42.
- Du gjenkjente ikke hjørnet? - Nei, ølet!
- Det hjelper ikke. - Det lignet sentrum. Det gikk fort.
21.41. Ett minutt igjen.
Nei! Hvordan kom vi for sent?
Klokka på reklamen gikk for fort. Fanken.
- Vi hadde 40 min. Det var ikke nok. - Jeg beklager.
- Jeg så det ikke før det. - Jeg mente ikke det.
Det er bare det at...
Det har gått så bra. Jeg hadde glemt hvordan det føltes å tape.
Hei. Det er best at vi går.
- Skal vi ikke gå og si hva vi vet? - Si hva du så i visjonen din?
- Vi har ingen grunn til å være her. - Skal de slippe unna med det?
Jeg ringer dem i morgen. Men nå skal vi være-
- like lure som vi er forbanna. Husk den følelsen du har nå.
Ta den med på jobb i morgen.
Vi pakker ham inn nå.
Røde diamanter gir mest for pengene.
For farlig. De går for den laveste prisen på fire år nå.
Vil du virkelig satse, mr. Watson?
Beklager. Kjøp dem til markedspris. Vi fortsetter møtet en annen gang.
Vi snakkes.
- Jobber du lenge? - Det er morgen i Antwerpen.
Sitt ned. En drink?
Ja, faktisk.
- Dårlig dag på kontoret? - Vi mistet en.
Jeg prøve å ringe. Du så det vel også?
I sentrum? Jeg så bare "3. gate".
Et ran som gikk skeis. Hvorfor drepte de ham?
Kan du gi meg noe annet? Hva med et navn?
Jeg trodde ikke du drev "BakKrim". De har en avdeling til sånt.
- Jeg kunne skaffet beviser. - Overlat det til vaktmesterne.
- Har du et navn? - Ja.
På en massøse. Du trenger å slappe av.
Hun bruker ikke bare hendene.
Ikke tenk på dem du ikke kan redde, Dash. Det gjorde aldri jeg.
Jeg vet hva du tenker.
Det er greit. Han blir ikke noe problem.
Det er ikke vår sak. Det er glupe folk på den.
De vet ikke det jeg vet. Vi kan hjelpe dem.
- Kan du ikke glemme den saken? - Det går aldri. Derfor er jeg her.
- Du vil få andre å redde. - Hva om ranerne dreper flere?
Og vi ikke rekker det heller? Hva da?
Omri Nellas.
One Capital Trust Bank.
Sterling Road.
Jeg har dobbeltsjekket. Ingen har notert noe.
- Si det om igjen, Mosi. - Det var ikke noe drap i Spredningen.
- Umulig. Jeg så dem kjøre bort liket. - Da sa ingen noe til oss.
- Det er ikke logisk. - Skulle ønske jeg kunne hjelpe deg.
Hei. Bor familien Nellas her?
- Hvem spør? - Jeg heter Dash Parker.
Jeg er analytiker i politiet.
- Får jeg komme inn, mrs...? - Nellas. Ja visst, kom inn.
Jeg beklager at jeg forstyrrer nå. Det kan ikke være lett.
- Det er ikke noe problem. - Jeg kondolerer.
- Kondolerer? Har det skjedd noe? - Har du ...?
- Har du ikke hørt det? - Hørt hva da?
Hva har skjedd?
Mrs. Nellas. Han...
Omri ble drept under et ran i går, på vei hjem fra banken.
Nei, men jeg...
Han dro på forretningsreise i går morges, og jeg...
- Jeg ventet ikke å høre noe før... - Jeg beklager.
Jeg trodde du alt visste det. Han var nok på vei fra jobb. Det gikk fort.
- Er du sikker på det? - Ja, dessverre.
Jeg... satte pris på besøket.
Men du banket på feil dør i dag.
- Hva gjør vi? - Oppfører oss naturlig.
Hei.
- Hva skal du ha? - Det får du fortelle meg.
Vi har burgere og øl på menyen.
- Og en dagens rett. - Jeg liker ikke kjøttpudding.
- Hvordan visste du at det var det? - Jeg leste tankene dine.
Greit, da.
Hvor skal vi dra nå?
Jeg leste om ei øy før vi dro fra byen.
Fiddler's Neck. Den var forbundet med fastlandet før vannet steg.
Nå er den bare en glemt, liten flekk.
Konkurs. Ingen myndigheter. En ferje hver morgen.
Vi overnatter her, og så drar vi ut dit i morgen.
Vær så god.
Bare rolig. Den andre slurken smaker alltid bedre.
Dette er Dash Parker. Legg igjen beskjed.
Hvor fanken er du Dash? Drapet i går er ikke registrert.
Jeg så at du hadde funnet en adresse.
Jeg håper ikke du gjør noe dumt. Ring meg.
Hovedstadspolitiet!
Linser.
Blod.
Kjør sekvensering.
Dash.
- Hva? - De tok Dash og dro hit.
- Hvem da? - Jeg håpet at du visste det.
- Hva skulle noen med Dash? - Han etterforsket det drapet alene.
- Sendte du ham ut alene? - Nei, han gikk av seg selv.
Så vanskene hans er ikke din feil? Og jeg kan ikke se bortføringer.
Jeg snakker om drapet. Ranet av bankmannen.
Han het Nellas og ble stukket i hjel.
Jeg fant spor av Dashs blod i leiligheten hans.
- Ringte du noen i politiet om det? - Nei. Jeg ville prate med deg først.
- Bra. Ikke ring noen. - Vet du noe, Arthur?
Dash fant meg i går. Han nevnte det ranet. Jeg ba ham glemme det.
- Hvorfor det? - Jeg visste hvem Nellas jobbet for.
- Capital Trust. - Det var der han var ansatt.
Men han jobbet ikke for dem.
- Vi kan ikke holde ham her. - Jeg pleier jo ikke å ta fanger.
Ingen lever så lenge.
- Hva sa Van Zant? - Han var på vei.
Hei, Cleo.
- Se hvem som er våken. - Det er klormetanet.
Det sparker skikkelig og gjør deg skjelven.
Han skalv fra før av.
- Hva foregår her? Hva gjør jeg her? - Det kan du fortelle oss.
Du lette etter Omri Nellas. Hva vet du om ham?
Jeg sa det jo, Aziz. Fyren sier at Nellas er død.
- Hvorfor tror du det? - Jeg så det skje.
- Kjenner jeg deg? - Det tror jeg ikke.
Hvis du hadde møtt meg før, ville du neppe levd nå.
- Det er godt å vite. - Du trenger ikke hviske.
- Ingen kan høre deg skrike her. - Det ville ikke stoppet deg.
Du vet hva som skjedde med vennen min?
- Dere har tatt feil mann. - Sånn begynner ofte disse samtalene.
Hvorfor banket du på hos Omri Nellas?
- Han ble drept i går. - Og du så det skje?
På avstand. Det var et ran. Han ble knivstukket.
Jeg kunne ikke gjort noe.
- Hvorfor dro du hjem til ham? - Jeg ville kondolere.
Jeg trodde at hun var kona hans.
- Hvem er du? - Jeg er et offer, Dash. Som deg.
Noen har stjålet noe fra meg. Nå mangler jeg to viktige ting:
Min bankmann Omri Nellas og pengene mine. Jeg vil ha dem igjen.
- Kan du hjelpe meg? - Jeg vet ikke hvordan.
- For jeg vet ingenting. - Vet du hva? Jeg tror deg.
Saken er bare den -
- at de er litt mer kyniske, så du må overbevise dem.
Hvis du ikke vil savne noe viktig, fingrer, tær, evnen til å få barn...
- ...bør du fortelle alt. - Jeg kjenner ikke til noe.
Det stemmer ikke. Du kjenner Arthur Watson.
Han er broren min.
Denne dagen blir bedre og bedre.
- Dere må bli her. - De har sluppet oss fri.
Ja, men vi skal være langt unna. Verden er utrygg.
- Jeg klarer meg fint. - Vil du satse alt for ei jente?
- Hun ga meg nummeret sitt. - Hva betyr det?
Det er nok noe bra. Kommer du?
Vi har ikke tid til dette. Vi har en plan.
- Hun smilte til meg. - Hva?
Hodet mitt er fullt av redsler, men i dag smilte noen.
Nå vil jeg gå tilbake og se om hun gjør det igjen.
Vent.
Dash.
Slapp av, bror. Jeg skal ikke la noe skje med deg.
Har Luca Van Zant broren din? Den største gangsterbossen?
Ham, ja.
- Jeg ringer og gir beskjed. - La oss tenke oss om.
Jeg kan sende ut beredskapstroppen på under 6 minutter.
Da overgår du meg. Det kan ikke jeg. Men politiet gjør det bare verre.
Broren din vil bli drept, og vi vet ikke når.
Snuten gjør bare at han dør fortere. Dette må gjøres lurt. På min måte.
Han er broren min, Vega. Dette er reviret mitt. Jeg kan få ham tilbake.
Blir det bråk, ringer jeg Blake. Så får du svare på spørsmålene hans.
- Hva er planen? - Vi snakker med Van Zant.
Han har ikke noe kontor, men han har sans for livets gleder.
Som regel på LaMarsh's.
- Det vet ikke politiet. - Så de må holdes unna. Jeg tar dette.
- Jeg blir med. - Nei. Jeg må gå alene.
Det var en fornøyelse å handle med dere.
Kom inn, mr. Watson.
Takk for at du tar imot meg.
"Nå er natten inne da jeg skal gå til grunne eller vinne."
Skal det bety noe?
Det er lago.
Othello. Akt fem, scene én. Jeg har lest klassikerne.
Jeg lurte på hvor lang tid det tok før du kom.
- Få kommer så nær. - De får ikke muligheten.
Man kommer ikke dit jeg er ved å ta sjanser.
Man gjør det ved å være den fyren alle trenger hjelp av.
- Det gjorde du, ikke sant? - Du vet visst mye om meg.
Underlig nok vet jeg lite om deg.
Hva er hemmeligheten din? For tre år siden var navnet ukjent.
Nå er du den eneste som selger rene identiteter.
- Jeg driver skatteplanlegging. - Og broren din?
Parkeringsvakt?
Lever han fremdeles? Folk lever jo ikke så lenge nær deg.
Det er den andre metoden for å nå hit.
- La oss snakke forretninger. - I går la jeg meg med 50 millioner.
Gjemt i One Capital Trust Bank, under Omri Nellas' vaktsomme øye.
Jeg våkner og får høre at han er død, og at pengene er borte.
Og så kommer broren din og snuser i Nellas' leilighet.
- Jeg tok ikke pengene dine. - Skal jeg bare stole på det?
- Hvor er Dash? - Innelåst på et dypt og mørkt sted.
Han blir der, som en flaske sherry... hvis du ikke gir meg det som er mitt.
- Jeg har det ikke. - Det finner vi vel snart ut, hva?
- Jeg vil ha broren min. - Da er regningen din klar.
Prisen er 50 millioner dollar.
Jeg venter her.
Hvordan tok Omri pengene...
- ...hvis han drept i går? - Som spøkelse?
Spøker du nå? Hva skal vi gjøre? Vi vet ikke hvor de har Dash.
Vi må finne bøllene som stakk ned Nellas. De er det eneste sporet.
- Arthur? - Ja, når det gjelder den saken...
- Jeg må vise deg noe. - Vi møtes hos meg.
De er gode. Ekle, men gode.
Tegner du dødsannonsene? Det er forskrudd.
Jeg har vel drap på hjernen.
Mannen min likte å male.
- Hva da? - Berg-og-dal-baner.
De ekte. Ikke den virtuelle dritten vi har nå.
Han kjørte rundt i landet for å finne dem.
- Han var mest glad i trebanene. - Hvor lenge har du vært hos Aziz?
- Kanskje for lenge. - Siden mannen din døde?
- Jeg sa ikke at han var død. - Jeg gjettet.
Det var smerter i stemmen din da du snakket om ham.
- Kjente Aziz mannen din? - Vi bodde sammen.
En ettroms i Spredningen. Du sov på kjøkkenet.
Hvordan visste du det?
Jeg vet mye mer.
Jeg visste hvem Omri Nellas var da jeg fikk visjonen.
Det har du alt fortalt.
Men jeg sa ikke at folkene mine hentet liket før snuten oppdaget noe.
- Ambulansefolkene? Var de dine? - Teknisk sett Andromedas folk.
- Medarbeideren min. Men ja. - Drepte du Omri Nellas, Arthur?
Nei. Det var en tilfeldig forbrytelse.
Men jeg skjulte det for å gå inn i One Capital Trust-
- med Nellas' ID og ta ut pengene fra alle kontoene. Det var meg, Vega.
Jeg stjal Luca Van Zants penger. Jeg er årsaken til at de tok Dash.
- Hei! Er du allerede tilbake? - Jeg fikk lyst på flere sånne... øl.
Greit. De er på vei.
- Hvem er vennen din? - Det er min bror Dash.
Hei. Hvor skal dere i morgen?
Ikke se så sjokkerte ut. Alle gjestene her er på vei videre.
- Vi er ikke sikre. - Ei øy. Noe med Fiddler's.
Fiddler's Neck. Jeg kjenner til den.
Mange snålinger der. Dere må passe dere.
- Da passer vi inn. - Vi bør gå nå.
Du kunne kommet dit. Eller så kunne jeg kommet tilbake hit.
Når du har tid...
Du har fått nok, Boyd. Skal du ikke hjem snart?
Jeg er knapt halvveis. Knepp den øverste knappen -
- og ta deg av stamgjestene, og ikke bare de forbipasserende.
Ikke bry dere om ham. Fylkets siste gård ble automatisert i forrige uke.
- Boyd mistet jobben. - Ikke framstill meg som en taper.
- Ja, det klarer han helt uten hjelp. - Unnskyld meg?!
Jeg skal bare ha en øl.
- Du er ferdig med den. - Arthur. Vi bør gå nå.
Jeg går ingen steder. Du får ikke snakke sånn til henne.
Du har rett. Unnskyld.
Hva i helsike ...?
Fantastisk! Jeg sa jo at vi kunne klare oss selv!
Dash? Er du ...?
Du hører aldri etter!
Hold kjeft!
- Hvorfor slår alle meg? - Fordi du gir dem en grunn til det.
- Hvordan kunne du gjøre dette? - Det er det jeg driver med.
Han ville fått vite at pengene var borte og lett etter Nellas i måneder.
- Hadde det ikke vært... - Gir du Dash skylden?
- Nei, deg. - Dette er din feil.
- Du stjal pengene. Lever dem tilbake. - De er røde diamanter i Hongkong nå.
- Er det et uttrykk for noe? - Det betyr ikke noe.
Det går ikke på pengene, men ryktet hans.
- Han vil drepe oss alle. - Eller så dreper jeg deg.
Du sier at Dash setter deg i fare ved å jobbe sammen med meg.
- Du gjorde dette. - Jeg skal finne broren min.
- Om én time ringer jeg Blake. - Ja. Vennene i beredskapstroppen.
- Hva gjør du? - Kjøper tid.
- Hvem er du? - Jeg er en som følger med, Cleo.
- Hva foregår her? - Jeg er lei av denne gærningen.
Sjefen ringte. Broren hans vil forhandle. Han vil treffes i morgen.
- Hva er den til? - Å bevise at du lever.
- Greit. Vi kan se deg. - Jeg føler meg allerede tryggere.
Han heter visst Malik Aziz. En av Van Zants forbindelser. Ikke snill.
Har du noen gode nyheter?
- Hvor er pengene? - De bygger opp renter.
Hvor er broren min?
- Hva er dette? - Det første avdraget.
Nei, Arthur. Hvis du dreper ham, så dør Dash.
Det burde du ikke gjort.
Den neste pakken blir ikke en finger. Du har fram til soloppgang.
- Det var henne. Servitøren fra baren. - Er du sikker? Da må vi tilbake!
Nei. Vi må dra nå.
- Mener du alvor? - Vi redder ikke liv lenger.
- Hun kommer til å dø! - På grunn av deg.
- Meg? - Fordi du blandet deg inn.
Vi må dra nå. Vi må passe på oss selv.
- Skal vi bare gå vår vei? - Jeg vil ha en framtid! For oss alle.
Så lev deres liv! Jeg lever mitt!
- Har vi ikke gjort nok? - Det har ikke jeg.
- Nei! - Herregud!
Vi må stikke. Og det nå!
- Den ser liten ut, ikke sant? - Man må sammenligne med hånden.
- Den er... - Jeg vet det.
Jeg legger den på is.
- Jeg ringer Blake. - Vi vet ikke hvor Dash er.
Politiet kan finne ham lettere enn deg.
Gjør det du vil. Jeg besøker Van Zant.
- Du dør hvis du kommer tomhendt. - Det er bare Dash som betyr noe nå.
Jeg skal gi deg mest mulig tid. Og Vega?
Si at jeg beklager når du treffer ham. Og at vi er skuls.
- Hva skal det bety? - Det vet han.
- Hvorfor er du alene? Hvor er Cleo? - Jeg er her.
- Hva foregår her? - Du sa at det var en ulykke.
Hva har du fortalt henne?
Jeg... har bare vist henne kunsten min.
Du sa at du fant ham sånn!
- Jeg sa jo at du så kjent ut. - Hold kjeft!
Jeg husket den berg-og-dal-banen. Den skilte seg alltid ut.
Du drepte ham.
Du drepte ektemannen min!
Er du gal? Vil du tro... på denne galningens tegninger?
- Tenk deg om. - Han visste det.
Han visste om maleriet og berg-og-dal-banen.
Hvordan kunne han vite det?
- Vennen min. - Ikke kall meg det! Si sannheten!
- Ga Van Zant ordre om det? - Hør her. Jeg elsket deg.
Jeg elsker deg. Bare legg fra deg pistolen.
Jeg beklager, Aziz. Det kommer ikke til å skje.
Jeg håper at du hører etter, Arthur.
Dash...
- Dash sendte en beskjed. - Hva?
Jeg så et drap, og Dash var der. Sprøtt, men han sendte et røyksignal.
Jeg fikk to navn. Malik Aziz... og Cleo Whitcher.
Jeg sjekker navnene. Vent, Arthur. La meg se om jeg finner Dash først.
Det er for sent.
Det fins én Cleo Whitcher. Hun bor i en leilighet.
- Hun har arvet en eiendom. - Det er et lager.
Send det. Jeg ringer Blake.
Politiet! Ikke rør dere!
- Dash? Går det bra? - Han hørte meg.
Ikke gjør henne noe! Hun reddet livet mitt.
Vil han klare seg?
Hvor er Arthur?
- Du bærer vel ikke noen våpen? - Nei, bare et helt liv med anger.
Sitt ned.
Vet du hva det er? Mescal.
Det var populært før ørkenen slukte de siste agaveplantene.
Det er ganske sjeldent nå.
Vi burde respektert planeten, mens vi ennå kunne.
Respekt er en merkelig greie.
Det er vanskelig å oppnå og beholde det i vår verden.
Du var faktisk mindre ufyselig da du siterte Shakespeare.
Du er hyggelig selskap. Det er synd at du skal dø.
Før du gjør det: Kan jeg først si... at jeg faktisk respekterer deg.
Jeg kom til byen etter FramKrim.
Alt var bare rot, men du ryddet opp.
På din egen måte. Men du tålte ikke å lykkes.
Du ble litt kjepphøy. For grådig.
- Hva skal det bety? - Ingen ære blant tyver.
Det er modig av deg å si det.
Jeg vil ikke gi deg de pengene, mr. Van Zant, fordi de ikke var dine.
Du underslo dem fra partnerne dine i Midtøsten.
Det som kommer lett, går lett.
- Hva er dette? - Det kalles hevn.
Du stjal fra dem. Jeg stjal det tilbake.
Tror du ikke de vil drepe deg også? Du er like død som meg.
Nei, for da jeg hadde stjålet dem -
- kjøpte jeg røde diamanter, som har en høy kurs i Hongkong nå.
Disse forretningsmennene fikk da tilbake det som var deres.
Jeg tok også et lite meglerhonorar.
Men jeg kunne ikke gjøre noe før broren min var trygg. Det er han nå.
"Mitt hjul er nå gått rundt..."
"...og jeg er stanset her." "Kong Lear".
Femte akt.
Tredje scene.
Adjø, sir.
Takk for demonstrasjonen av Falkøye-programmet.
- Det er lovende, førstebetjent. - Takk, sir.
Henry. En siste ting.
Betjent Vega.
Ja, hva er det med henne?
Hun har imponert oss. Hun fanger voldsomme forbrytere.
Ja. Hun er flink i jobben sin. Er hun interessant?
Jeg liker metoden hennes. Hun følger ikke reglene. Hun tenker nytt.
Sånn kan man også si det.
- Du lærer folkene dine godt opp. - Takk.
Du får nok bare et lite arr. Hold den innpakket mens du dusjer.
Jeg beklager...
- Jeg ville tatt deg i hånden, men... - Ja.
Vi ses.
Betjent. Det har vært morsomt. La oss aldri gjøre dette om igjen.
- Det høres bra ut. - Et avskjedskyss?
- Hva med en høyre krok til? - Du sa ikke nei. Jeg finner veien ut.
Dere to kunne ikke vært mer forskjellige.
Du har vel rett.
Unnskyld. Hvis jeg ikke hadde holdt deg igjen...
- Jeg skal gjøre det godt igjen. - Det ville ikke endret noe.
Jeg vet at du har det fælt, Arthur.
Men vi har sett det verre.
Ikke tenk på det. Jeg skal klare meg.
<DIV Style= "font-family: Arial;font-size: 12pt; font-weight: bold; font-style: normal; color: ♪FFFFFF; text-align: center;"> Tekst: Tor Hundstad www.sdimedia.com